Слайд 1Пневмонії у дітей
Доцент кафедри педіатрії №1
Пахнюща Н.М.
Слайд 2Пневмонія – це гостре неспецифічне запалення легеневої тканини, в основі якого
лежить інфекційний токсикоз, дихальна недостатність, водно-електролітні та інші метаболічні порушення з патологічними змінами в усіх органах і системах дитячого організму.
Слайд 3 Епідеміологія
Хвороби органів дихання у дітей 1-го року життя
у структурі захворювань займають 1 місце. Пневмонії серед них займають друге місце
Захворюваність на пневмонію у дітей в Україні у 2010 році склала10,89 на 1 тис. дітей віком від 0 до 17 років
Серед госпіталізованих дітей з гострими бронхолегеневими захворюваннями частка хворих на пневмонію складає у віці до 1-го року - 25-30%, від 1-5 років - 50%, старше 5 років - 20%
Лікарняна летальність в Україні серед дітей 1-го року життя від пневмонії –0,24%
Слайд 4 Актуальність
Існує проблема гіпердіагностики пневмонії. Оскільки багато захворювань ОД мають
подібну клінічну картину, то, нерідко, необгрунтовано ставиться діагноз пневмонії і як наслідок – не обгрунтоване призначення антибіотиків.
Існує проблема гіподіагностики пневмонії - у дітей з обтяженим преморбідним фоном, зі зміненою реактивністю пневмонія має атиповий перебіг, без чіткої клінічної картини. Як наслідок – несвоєчасна діагностика і несвоєчасне лікування.
Труднощі етіологічної діагностики, оскільки у більшості випадків неможливо взяти матеріал для бактеріологічного дослідження.
Пневмонія на сьогоднішній день є найбільш частим серйозним захворюванням, своєчасне і адекватне лікування якого гарантує швидке і повне одужання
Слайд 5Класифікація пневмонії у дітей
Наказ МОЗ України № 04.01.12-8-1178 від 14.12.2009
затверджена 12-м
з’їздом педіатрів України 12-14 жовтня 2010 р
Слайд 7Індекс важкості пневмонії (PSI)
Слайд 9ЗРАЗОК ДІАГНОЗУ
Позалікарняна двобічна вогнищева пневмонія, гострий перебіг, 3-го ступеня важкості, ДН
1ст, неускладнена форма.
Нозокоміальна правобічна полісегментарна пневмонія (S- 5,6,9,10), гострий перебіг, 4-го ступеня важкості, ДН 2-3 ст., ускладнена форма. Правобічний гнійний плеврит. Кардіо-васкулярний синдром.
Слайд 10Етіологія пневмонії
бактерії
віруси (RS -віруси, віруси грипу, парагрипу, аденовіруси і ін.)
вірусо-бактеріальні асоціації
гриби
внутрішньоклітинні
збудники атипових пневмоній (мікоплазми, хламідії, цитомегаловіруси)
найпростіші (пневмоцисти та ін.)
Слайд 11 У більшості випадків-захворювання починається із симптомів ГРВІ, потім до
вірусів приєднується назофарінгеальна бактеріальна мікрофлора.
Роль вірусів:
пошкодження епітелію дихальних шляхів
зміна муко-циліарного кліренсу
пригнічення місцевих імунних механізмів захисту, що полегшує розвиток бактеріальної інфекції.
50% - це RS-віруси , у ¼ - віруси парагрипу, ін. віруси.
Слайд 12Етіологія позалікарняної (амбулаторної) пневмонії
1-6 міс.
Типові збудники (фебрильні пневмонії, з чіткою інфільтративною тінню на рентгенограмі): стрептококи гр. В (agalacticae), стафілококи (aureus), Гр(-) флора (E. coli, Klebsiella)
Рідше- атипові збудники: хламідії, мікоплазми, цитомегаловіруси, пневмоцисти ( афебрильні пневмонії, з дифузним процесом на рентгенограмі легенів)
Роль пневмокока, гемофільної палички у цій віковій групі незначна.
6 міс.–5 років
Пневмококи (Strept. рneumonie) – 70-85%
Гемофільна паличка
Стафілококи (aureus),
Мікоплазми, хламідії – рідко.
6-15 років
Пневмококи – 35-40%
Cтрептококи (pyogenes)
Мікоплазми (23-44%), хламідії (15-30%) – зростає роль
Гемофільна паличка
Слайд 14Етіологія госпітальної (нозокоміальної) пневмонії
Синьогнійна паличка (Pseudomonas aeruginosa) - 5,8-44%.
Інша Гр(-)
флора: кишкова паличка, клебсіела, протей, ентеробактер, цитробактер.
Стафілококи, гемофільна паличка.
Пневмокок - рідко.
Можливі грибкові, паразитарні пневмонії, частіше в асоціації з бактеріальною флорою.
Слайд 15Особливості внутрішньолікарняної пневмонії
відрізняються спектром збудників
резистентністю збудників до АБ-терапії
ускладненнями
більш високими показниками летальності.
Слайд 16ПАТОГЕНЕЗ
Шляхи контамінації легенів патогенною флорою:
Аспірація вмісту ротоглотки (мікроаспірація уві
сні – основний шлях у дітей раннього віку).
Повітряно-краплинний
Гематогенний з позалегеневого вогнища інфекції.
З прилеглих суміжних органів.
У дітей – частіше перші два шляхи.
Розповсюдження інфекції аеробронхогенним шляхом з подальшим розвитком запального процесу у легеневій тканині.
Слайд 17 Головний патогенетичний чинник пневмонії – кисневе голодування.
Виникає
унаслідок:
- недостатнього вмісту кисню у повітрі, яке потрапляє в альвеоли (запальна інфільтрація бронхів, набряк слизової, бронхоспазм → порушення зовнішнього дихання) →гіпоксемія
- зниження окисно-відновних процесів у тканинах → зниження утилізації кисню тканинами - гіпоксія
У гострий період пневмонії розвивається рестриктивна вентиляційна недостатність,наслідком якої є ↓ легеневої вентиляції, гіпоксемія, гіпоксія (респіраторна, циркуляторна, геміча, цитотоксича).
Слайд 18 Порушення газообміну призводять до метаболічних розладів → ацидозу. Ацидоз
+ токсикоз + компенсаторна гіперкатехоламінемія → вазоконстрикція + агрегація формених елементів крові → порушення мікроциркуляторної гемодинаміки в легеневій тканині → посилення гіпоксемії і гіпоксії → розвиток ДН і дистрофія життєвоважливих органів з порушенням біохімічних і фізіологічних процесів, функціонального стану органів і систем.
Слайд 21Клініко-діагностичні критерії пневмонії у дітей (прийняті ВООЗ)
Температура тіла вище 38,5
град. упродовж 3-х і більше днів
Задишка за відсутності симптомів бронхіальної обструкції
Число дихальних рухів › 60 у дітей до 2-х міс;
› 50 – у дітей 2-12 міс;
› 40 – у дітей 1-5 років
Локальні фізикальні симптоми пневмонії
Асиметрія вологих хрипів
Токсикоз
Специфічність і чутливість названих показників – 95%
Слайд 22Клінічні особливості вогнищевої пневмонії
Найбільш поширена – зустрічається у 30% хворих.
Частіше у
дітей раннього віку.
Запальні вогнища можуть локалізуватися у декількох сегментах з одного або двох боків (до 1-го року переважає двобічне ураження).
Найбільші труднощі клінічної діагностики, оскільки не визначаються локальні симптоми (невеликі вогнища запалення перекриваються суміжними емфізематозними ділянками).
Слайд 23 Пневмонічний статус у дітей раннього віку
синдром інтоксикації
(лихоманка, кволість, анорексія)
задишка без ознак бронхообструкції
глибокий вологий кашель
блідість шкіри, периоральний ціаноз
Перкуторно - тимпанічний звук
Аускультативно - жорстке дихання (або послаблене - при вогнищево-зливній), через 3-5 діб - вологі дрібнопухирцеві хрипи або крепітація
у гемограмі – лейкоцитоз, зрушення лейкоцитарної формули вліво, прискорена ШОЕ
на Rg-грамі ОГК – інфільтрати 0,5-0,7 – 1,5 – 2,5 см в діаметрі.
Одужання через 2-3 тижні.
Слайд 24Клінічні особливості сегментарної (полісегментарної) пневмонії
Зустрічається у 25% хворих
Частіше у дітей дошкільного
і шкільного віку
Ураження легенів частіше справа (75%), рідше - зліва, рідко – з двох боків
Частіше уражаються нижні сегменти (9,10)
При локалізації в 2, 4, 5, 6 сегментах може розвиватися ателектаз, що створює умови для затяжного перебігу з подальшим формуванням локального обмеженого пневмосклерозу і переходом в ХНЗЛ
При сегментарній пневмонії не наступає деструкція легеневої тканини.
Слайд 25 При об'єктивному обстеженні
симптоми ДН
синдром
інтоксикації
блідість шкіри , ціаноз
відставання відповідної половини грудної клітки в акті дихання
укорочення перкуторного звуку над ураженим сегментом (сегментами)
аускультативно – послаблення дихання, локальні дрібнопухирцеві хрипи або крепітація (хрипи короткотривалі – 3-5 днів і зникають)
На Rg-грамі ОГК – гомогенне затемнення з чіткими контурами.
При адекватному лікуванні одужання наступає через 12-14 днів.
Слайд 27Полісегментарна двобічна пневмонія
Слайд 28 Крупозна пневмонія
Розвивається у дітей дошкільного і шкільного віку, попередньо сенсибілізованних
пневмококом, стрептококом
Вражається ціла частка легені, частіше права нижня, часто із залученням плеври
Циклічний перебіг клінічних симптомів, які відповідають стадіям морфологічних змін
Діагностика не викликає труднощів, оскільки із-за масивної інфільтрації чітко виражені локальні симптоми, що виявляються при огляді, пальпації, перкусії, аускультації.
Діагностичні помилки можливі в перші 1-2 дні хвороби, коли симптоми з боку ОД мінімальні, а захворювання протікає під маскою інших хвороб: менінгоенцефаліту, гострого живота, кишкової інфекції.
Слайд 30Клінічні особливості інтерстиціальної пневмонії
Частота - близько 1%
Розвивається у дітей перших місяців
життя, у яких в легенях багато інтерстиціальної тканини
Етіологія – віруси (грипу, RS-вірус), пневмоцисти
У клініці переважають симптоми інтоксикації, ДН, серцево-судинної недостатності, гепато-лієнальний синдром
Сухий кашель, неспокій, порушення апетиту, сну
Шкіра ціанотична, задишка з участю допоміжної мускулатури
Перкуторно-тимпанічний звук
Аускультативно- жорстке дихання, хрипи відсутні, тони серця приглушені, систолічний шум
Локальні симптоми з боку ОД відсутні
Кров – запальні зміни відсутні, лейкопенія
Rg-грама – інфільтрація легеневої тканини відсутня
Слайд 31Додаткові методи
дослідження при пневмонії
Слайд 32Інструментальні
Rg-графія ОГК ( „золотий” стандарт діагностики
пневмонії)
ЕКГ
УЗД легенів і
органів черевної порожнини.
Плевральна пункція (за показами)
Бронхоскопія (за показами).
Комп'ютерна томографія (за показами)
Слайд 33Лабораторні
Загальний аналіз крові.
Загальний аналіз сечі.
Мікробіологічне дослідження харкотиння (з глибоких відділів бронхіального
дерева у дітей старшого віку), плеврального ексудату, промивних вод бронхів на флору і чутливість до АБ
Біохімічне дослідження крові на активність запального процесу (С-реакт. білок, серомукоїд і ін.), печінкові проби, сечовина, креатинін, електроліти, коагулограма, протеїнограма
Ці дослідження проводяться при важкому перебігу пневмонії за показами
Серологічні дослідження при атипових пневмоніях.
Імунологічне дослідження: визначення специфічних Ig, ПЛР-діагностика
Слайд 34 Принципи лікування пневмонії
Режим – ліжковий або палатний (індивідуально, залежно від
важкості захворювання), з достатньою аерацією приміщення.
Харчування відповідно до віку, що включає вітамінізовані продукти, достатню кількість теплого пиття.
Медикаментозне лікування:
- етіологічне – АБ-терапія;
- патогенетичне
- симптоматичне
Інші методи лікування пневмонії.
Слайд 35Покази до госпіталізації
вік до 3-х років;
ускладнений перебіг пневмонії;
наявність ДН 2-3 ступеня,
нестабільна гемодинаміка;
діти з обтяженим преморбідним фоном ;
діти з ВВС, аномаліями розвитку
бронхо-легеневої системи;
наявність супутньої хронічної патології;
несприятливі соціально-побутові умови.
Слайд 36Принципи антибактеріальної терапії при пневмонії
Антибіотикотерапія повинна бути етіотропною, з урахуванням виду
збудника (по клінічній картині, епідситуаціі, результатах мікробіологічного дослідження).
Вибір найбільш активного і найменш токсичного антибіотика.
Вибір дози, режиму і способу введення антибіотика.
Моніторинг побічних ефектів і ускладнень.
Оцінка ефективності антибіотикотерапії через 48-72 години при неускладненій пневмонії і через 36-48 годин – при ускладненій.
Правилом повинна бути – монотерапія, призначення двох і більше антибіотиків – тільки за показами.
Ступінчастий підхід при проведенні антибіотикотерапії.
Слайд 37Оцінка ефективності антибактеріальної терапії
Повний ефект – зниження температури тіла < 38
град. через 24-48 годин при неускладненій і через 2-4 доби – при ускладненій пневмонії з поліпшенням загального стану хворого: поліпшення апетиту, зменшення задишки, нормалізація показників крові. У даній ситуації парентеральне введення антибіотика замінюють на пероральний прийом.
Частковий ефект – збереження лихоманки довше зазначених термінів при клінічному поліпшенні і відсутності негативної рентгенологічної динаміки. Міняти антибіотик не потрібно.
Відсутність ефекту – збереження лихоманки при погіршенні загального стану, наростання патологічних змін у легенях клінічно і рентгенологічно. Необхідно провести заміну антибіотика.
Слайд 38Групи антибіотиків, які використовуються у лікуванні пневмонії у дітей
Бета-лактамні антибіотики
I – пеніциліни
II – цефалоспорини
III – карбапенеми
IY – монобактами
Слайд 39 I ГРУПА: ПЕНІЦИЛІНИ
Природні – бензилпеніциліну Nа
сіль - 100тис. ОД/кг м.т./ добу, в/м, 4 р.
Напівсинтетичні:
ампіцилін - 100-150мг/кг / добу, в/м, 4 р.
оксацилін - 100-150мг/кг / добу, в/м, 4 р
комбіновані – ампіокс - 200мг/кг / добу, в/м, 4 р.
Перелічені напівсинтетичні пеніциліни для лікування пневмонії в даний час не використовуються із-за резистентності до них мікрофлори.
Слайд 40Сучасні напівсинтетичні амінопеніциліни – амоксил, амоксицилін, флемоксин, оспамокс - 30-60мг/кг м.т./добу,
2-3 р., усередину
Антисиньогнійні:
-карбоксіпеніциліни – карбеніцилін, тікарцилін - 100мг/кг м.т./добу, в/в, в/м, 4 рази
-уреїдопеніциліни – азлоцилін, піперацилін, мезлоцилін - 150-300мг/кг м.т./добу, в/в, в/м, 3 р.
Слайд 41 Інгібіторозахищені пеніциліни:
амоксицилін з
клавулановою кислотою - амоксициліну/клавуланат (амоксіклав, флемоклав солютаб, аугментин) - 40-60 мг/кг/ добу всередину; 30мг/кг/добу в/в, 2 р. ампіцилін з сульбактамом – уназин - 100-150 мг/кг/добу в/в, в/м, 2-3р
тікарцилін з клавулановою кислотою - тіментин - 200-300 мг/кг/добу в/в, 2р.
піперацилін з тазобактамом – тазоцин - 150-200 мг/кг/добу в/в, 2 р.
Слайд 42ІІ група: цефалоспорини
І покоління
Цефазолін, цефалексин -
не застосовують
ІІ покоління
∙парентеральні – цефуроксим, цефамандол - 50-100мг/кг/добу, в/в, в/м 2-3 р.
∙ентеральні - цефуроксиму аксетил (Цефутіл), цефаклор - 20-40 мг/кг/добу, 2 р.
Слайд 43ІІІ покоління
∙ парентеральні – цефотаксим, цефтріаксон, цефтазидим (Зацеф), цефоперазон
- 100мг/кг/добу, в/в, в/м, 2-3 р.
∙ентеральні –цефподоксиму проксетил ( Цефодокс) - 10 мг/кг/добу, цефіксим (Цефікс) - 8мг/кг/добу, 2р.
ІY покоління
∙парентеральні – цефепім (Максипім), цефпіром (Цефром) - 50-100мг/кг /добу, в/в, в/м, 2р.
Інгібіторозахищений цефалоспорин 3 покоління – цефтріаксон+сульбактам – Сульбактомакс - 50-100мг/кг/добу, в/в, в/м, 1-2р.
Слайд 44ІІІ група: Карбапенеми
∙ Іміпенем (Тієнам) – 60-100 мг/кг/добу, в/в крап., 3
рази
∙ Меропенем (Меронем) – 10-12 мг/кг/добу, в/в крап, 3 рази
IY група: Монобактами
∙ Азтреонам (Азактам) - 50-100 мг/кг/добу, в/в, 3-4 рази
Слайд 45Аміноглікозиди
2 покоління: бруламіцин, сизоміцин - 6-8 мг/кг/добу, в/в,в/м, 2-3 р.
3 покоління:
амікацин, нетілміцин - 10-15 мг/кг/добу, в/в, в/м, 2-3 р.
Макроліди
Природні: спіраміцин (роваміцин), мідекаміцин (макропен) – 50 мг/кг/добу, всередину, 2 р.
Напівсинтетичні: роксітроміцин (рулід), кларитроміцин (клацид), азітроміцин (сумамед) – 10мг/кг/ в першу добу, 5мг/кг - в подальші дні, 1 раз, всередину.
Слайд 46Фторхінолони
2 покоління: ципрофлоксацин (Ципринол) –20-30 мг/кг/добу, парент.,2 рази
3 покоління: пенетрекс –
10 мг/кг/добу, парент., 2 рази
4 покоління: гатифлоксацин ( Тебріс, Гатімак) -10 мг/кг/добу, парент, ентер, 1-2 рази
Глікопептиди: ванкоміцин – 40 мг/кг/добу, в/в крап. 2 рази, таргоцид - 1день 10мг/кг, з 2 дня – 6 мг/кг/добу, в/в, 2 рази
Група оксазалідонів: лінезолід - 10мг/кг/добу, парент., 2-3 рази
Кетоліди – нова група. На ринку України відсутні.
Слайд 47Сучасні підходи до проведення АБ-терапії пневмонії
Оскільки збудник пневмонії у більшості випадків
- невідомий, АБ-терапія призначається емпірично, що означає „основана на досвіді”.
Недоцільно в якості стартової АБ-терапії призначати оксациллін, ампіцилін, еритроміцин (оскільки мікрофлора в даний час до вказаних АБ резистентна), фторхінолони, аміноглікозиди (у дітей старше 5 років, враховуючи етіологію домашньої пневмонії).
Слайд 48 Тактика АБ-терапії позалікарняної пневмонії
Стартова емпірична АБ-терапія:
Амінопеніциліни
або „захищені” амінопеніциліни
Цефалоспорини ІІ покоління
Нові макроліди (+/-)
При крупозній пневмонії – бензилпеніциліну натрієва сіль.
Оцінка ефективності через 48-72 год. при неускладненій пневмонії і через 36-48 год. – при ускладненій. За відсутності ефекту –альтернативні антибіотики.
.
Слайд 49Альтернативні антибіотики
Парентерально „захищені” амінопеніциліни
Цефалоспорини – ІІ (якщо не застосовувались як
стартова АБ-терапія) у комбінації з аміноглікозидами (амікацин)
Цефалоспорини -ІІІ (цефотаксим, цефтріаксон) у т. ч. „захищені” (сульбактомакс)
Цефалоспорини –ІY покоління
„Нові” макроліди (азітроміцин) (якщо не застосовувались як стартова АБ-терапія)
Слайд 50Тактика АБ-терапії госпітальної пневмонії
Стартова АБ-терапія:
- парентерально „захищені”амінопеніциліни, в т.ч.
антисиньогнійні (тіментин, тазоцин)
- цефалоспорини 3 покоління в т.ч. „захищені”( сульбактомакс) у комбінації з АГ- 3 (амікацин)
- Ц-4
Оцінка ефективності через 36-48 годин.
За відсутності ефекту -
Слайд 51Альтернативні антибіотики
- цефалоспорини 4 покоління (якщо не використовувалися як
стартова АБ-терапія)
- респіраторні фторхінолони (левофлоксацин, гатифлоксацин) у дітей старших 12 років
- карбапенеми (тієнам)
- монобактами
- у разі стрептококової пневмонії – ванкоміцин, таргоцид
Слайд 52Тривалість АБ-терапії при адекватному виборі антибіотика:
7-10 днів - при
неускладненій пневмонії.
10-14 днів і довше (індивідуально, залежно від важкості) – при ускладненій.
Критерії відміни антибіотиків:
- виражена позитивна клінічна динаміка
- тенденція до нормалізації Rg-картини і показників крові
При проведенні двох і більше курсів АБ-терапії – пробіотики або пребіотики для профілактики порушення біоценозу кишківника
.
Слайд 53ПАТОГЕНЕТИЧНЕ ЛІКУВАННЯ
1. Оксигенотерапія – при ДН ІІ-ІІІ ст.
2. Детоксикаційна терапія:
- оральна регідратація - при 1,2 ступені важкості
- внутрішньовенна інфузійна терапія - при важкому перебігу
3. Муколітики непрямої дії (секретолітики, мукорегулятори і ін. гр.).
4. Антигістамінні препарати при крупозній пневмонії.
Слайд 55Покази до інфузійної терапії
виражений токсикоз
ексикоз
порушення гемодинаміки
загроза ДВЗ-синдрому
Об'єм інфузійної терапії – 30
мл/кг м.т.
При токсико-ексикозі об'єм інфузії розраховується, виходячи з фізіологічної потреби у рідині+рідина патологічних втрат.
Інфузати: глюкозо-сольові розчини: 5% р-н глюкози, фіз. розчин, дисоль, (за показами – реополіглюкін 10 -15мл/кг м.т.) у співвідношенні 2:1 або 3:1.
.
Слайд 56Фізіотерапевтичне лікування
Аерозольтерапія
з фіз. розчином, муколітиками
Лазеротерапія на грудну клітку
Масаж грудної клітки
(при N темп. тіла)
Слайд 57 У період реконвалісценції -реабілітаційна терапія:
Полівітамінні комплекси з мікроелементами (мультітабс,
піковіт)
ЛФК
Масаж грудної клітки
Дихальна гімнастика (старші діти)